Tidligere i Tinkas Juleeventyr.
Den gamle kong Gobbe er død, —
— og prins Fileas gør klar til at tage over.
For at ingen skal komme og true os, vil jeg sørge for, —
— at halvmennesket bliver fanget, og at der kommer flere vagter.
Men ikke alle er lige begejstrede.
Fileas skal ikke være konge. Vi SKAL finde Storm.
Det vil Lasse gerne hjælpe med, så længe der ikke er hunde involveret.
— Den gør altså ikke noget. — Tak for hjælpen.
Nille tager ind til menneskene igen ...
— Jeg er Tinkas mor. — Jeg hedder Mikkel.
... for at finde et sted, hvor Tinka kan være i sikkerhed.
— Kunne Tinka bo her et par dage. — Jo, selvfølgelig.
Jeg skulle tale med Tinka.
Hun er rejst ned til sin grandkusine på de sydlige øer.
Tinka og Lasse presser Bjergi til at fortælle sandheden.
— Storm var min ven. — Hvor tog han hen?
Han snakkede om noget, der hed Falkhøj.
Men Bjergi kan fortælle om mere end Falkhøj.
Jeg kunne høre gråd fra en af kurvene, —
— og da jeg kiggede i den, lå der en lille pige og græd.
— Så Storm må have fået et barn — Inde i menneskenes verden?
Det var mig, der lå i kurven.
Storm er min far.
Tinka vågn op du sover min ven
der er brug for din styrke det er jul nu igen
du har øjnene fulde fulde af eventyr
men miraklernes tid er forbi
Tinka du drømmer tror du vi kan
finde tilbage til magien
Tinka du drømmer kan menneskers land
forenes med nissernes rige
kun dem der tør at være sig selv
de bliver til noget noget helt specielt
selv her i nissernes rige
hvis Tinka tør at være sig selv
kunne vi måske alligevel mødes i nissernes rige
finde tilbage til magien
Tinka du drømmer
kan menneskers land forenes med nissernes rige
kun dem der tør at være sig selv
de bliver til noget noget helt specielt
selv her i nissernes rige
— Har du overhovedet sovet? — Nej.
Det er ikke hver dag, man får at vide, hvem ens far er.
Eller også er sengen bare ikke god nok til prinsessen.
Jeg håber virkelig, Storm ved, hvor julestjernen er.
Så kan jeg vise alle mine venner, at de godt kan stole på mig.
Hvis vi finder Storm inden lillejuleaften, så bliver han konge.
Jeg har søgt efter Falkhøj, og det er, som om Falkhøj slet ikke findes.
Hvad gør vi så?
Altså dem fra min klasse burde vel vide, —
— hvis der lå en by i nærheden, der hedder Falkhøj.
Jeg er snart tilbage.
Jeg kan ikke bare sidde her. Jeg tager med.
— Vi har svømning i første time. — Det er fint.
Hej, unger, kom lige herind!
Hej, far.
Godmorgen, I er sent på den. Astrid er allerede gået.
Vi er også gået nu.
— I skal lige have noget at spise. — Vi er altså ikke sultne.
Morgenmad er vigtigt, ellers kører jeres hjerner endnu langsommere.
Tak, Mikkel.
Nu husker I, at vi skal ud og købe juletræ i dag, ik'?
Kan vi ikke bare tage et af de titusinde træer, der står derude?
Det er ikke vores, vel?
Skriv, når I har fri fra skole, så vi kan finde hinanden.
Selvfølgelig.
— Vi ses ... — Ja, det gør vi.
Hvad vil du foreslå?
At vi sederer den og spalter abscessen.
— Og så kan vi lægge et dræn. — Ja.
Så skal det nok blive fint.
Jeg kan slet ikke glemme, at hun bare kommer masende —
— og spørger, om vi kan passe hendes datter, om hun kan bo hos os.
Vi kender hende overhovedet ikke. Synes du ikke, det er underligt?
Jo. Er Tinka lige så underlig?
Ahr, teenagere er jo altid mærkelige.
Hende Astrid er da ellers også en sjov en.
Hold på hat og briller.
Jo, hun er en skøn pige, når du bare har lært hende rigtigt at kende.
Er du sådan en, der har juletræ?
Nej! Man bestiller ikke andet end at støvsuge grannåle op,—
— fra det øjeblik træet er inden for døren. Hvorfor spørger du?
Så ville jeg have bedt Mikkel om at tage et med til dig.
Han skal ud og fælde juletræ i eftermiddag.
Okay ... Nå ...
Det kunne godt være, man skulle begynde en ny tradition.
Ja. Jeg mener, hvorfor ikke?
Nå. Så, nu skal du ligge her, lille misser, så får vi den fjernet.
Så får du det så godt, lille bandit.
Okay, 8.c, I skal lære at dykke.
I får nogle ringe her. Værsgo, der.
Så skal I se, om I kan komme ned i vandet, —
— ned mod bunden og få fat i ringen.
Lad os se, hvad jeres dovne teenagekroppe kan. Sæt i gang.
Der ligger også nogle ringe ovre på den anden side.
— Hey, Mark? — Ja?
Ved du, om der ligger en by her i nærheden, der hedder Falkhøj?
Er det dér, din veninde kommer fra?
Øh nej, men ved du noget om det?
Måske ...
Hvis jeg fisker en op af vandet hurtigere end dig, siger du det så?
Min far er professionel dykker, og jeg er også rimelig god selv.
Så har du jo ikke noget at tabe.
— Din veninde kan tage tid. — Aftale.
— Tinka, du skal lige tage tid. — Hvordan gør man det?
Tryk på dén knap for at starte tiden, —
— og når Mark eller jeg kommer op, trykker du på stopknappen.
— Hvem starter? — Damerne først.
3, 2, 1, nu!
Stop tiden!
13 sekunder. Det kunne selv min lillesøster have gjort bedre.
Tro på det, Lasse. Du får aldrig at vide, hvor Falkhøj ligger.
Vent! Den skal helt ned på bunden.
3, 2, 1, nu!
— Kom så, Lasse! — Tidtageren skal altså være neutral.
Nå, hvad ved du så om Falkhøj?
Hvad siger tiden? 12 sekunder.
— Jeg har aldrig hørt om Falkhøj. — Ej, helt ærligt!
Men der ligger en by 10 km herfra, der hedder Falkbjerg.
Det kan godt være, det er den.
Jeg ved ikke, om De bemærkede det, —
— men Nille Skrædder klappede ikke, da De stod frem som tronarving.
Intet går din næse forbi. Det er det, jeg så godt kan lide ved dig.
Jo, det bemærkede jeg godt.
Der er noget lusket over Nille Skrædder og datteren.
Bring Nille Skrædder herop. Jeg har brug for alles opbakning.
Enten skal hun elimineres eller også vindes over på min side.
Deres Majestæt.
— Er du klar til at møde din far? — Ja, men hvad skal jeg sige til ham?
Bare sig "hej, jeg hedder Tinka, jeg er din datter, —
— ved du. hvor julestjernen er?".
Er dét det hele?
Ja. Du kan også sige "hyggeligt at møde dig" eller et eller andet.
— Ja. — Vi er her i hvert fald nu.
Undskyld, ved du, om der bor en Storm i nærheden?
Ja, da. Han bor med sin familie lige dernede i det grå hus.
— Tak. — Det var så lidt.
Hvis du trykker på den grå ting, så ...
(dørklokke ringer)
— Hvad skal jeg gøre? — Bare slap af.
Tænk på, det er dit liv og magien, det drejer sig om.
Som om det får mig til at slappe mere af.
Undskyld.
Hej ...
— Vi vil gerne snakke med Storm. — Han er lige vågnet. Hvad skal I?
Ja, vi ... Det er lidt personligt, så ...
Okay. Storm, kommer du lige herud?
Der er nogen, der gerne vil snakke med dig.
Hej. Skal vi lege?
— Hej. — Hej, Iben.
— Må jeg låne en sav af dig? — Selvfølgelig. Hvad skal du save?
Nu er det snart jul, så det er på tide at få fældet sig et juletræ.
— Vi er også på vej ud at hente et. — Nå ... Gud, hvor sjovt.
Vi plejer at fælde vores eget, —
— men i år kører vi ned i skovløberhuset og køber et.
Skal jeg ikke lige hente den sav til dig?
Det, det ... har jeg da slet ikke tænkt på.
Det kunne man selvfølgelig også.
Så slipper man for at save det, og der er fod på og sådan noget.
Det har jeg slet ikke tænkt på.
Det kunne være, man skulle overveje det.
— Vil du med? — Ja, hvorfor ikke?
— Hej, Iben. — Hej ...
Skat, er det okay, hvis Iben tager med ned og henter et træ?
— Du skal også med? — Farmor har advaret mig.
Ahr, det er vist noget, du har fået galt i halsen.
Skal vi gå så?
Nu må vi håbe, vejret holder, hva'?
Så er der dét her, skat?
Man kunne måske vælge et med lidt færre nåle, tænker jeg.
— Det må godt være større. — Hvorfor?
Hvis der nu skulle bo nisser under træet.
Okay, nu findes der så ikke lige nisser, vel, Astrid?
Selvfølgelig gør der da det.
Prøv at se det her. Det er perfekt.
Iben, det er jo ikke et træ. Det er bare en gren.
Det er det da!
Der er ikke plads til meget julepynt på det der, Iben.
Der findes også små kugler ...
Så stjernen dér. Så er den ged barberet.
— Det skal være dét der! — Javel, frøken.
Det er også flot, skat.
— Kan du ikke lige holde? — Det sagde han også i går.
— Hej, unger. — Hej.
— Er det ikke et flot træ? — Jo.
Hvad skal vi herude, hvis I allerede har fundet et træ?
Jeg har prøvet at ringe og sms'e.
Men I må godt hjælpe til med at slæbe, så betaler jeg lige.
Nej, jeg bærer det hele nu, tag fat længere inde på midten.
— Jeg har fat. — Hold kæft, sådan et træ er tungt.
Han var godt nok en sjov fætter.
— Er vi klar? — Ja.
Godt, så sætter vi juletræskurs mod Søgaard.
— Hov ... Har du fat, Iben? — Ja, ja.
Hvis det ikke hedder Falkhøj eller Falkbjerg, —
— så kan det jo være Falkdal eller Falksted, bare et eller andet Falk.
Ja ... Dit snørebånd er gået op.
Vi har i hvert fald bare masser af muligheder.
Ja.
(hund gør)
Hvad laver du? Bare rolig, den er indenfor.
Jeg skulle også bare ... se, hvor hurtigt jeg kunne løbe, så ...
Ja.
Goddag, Nille Skrædder.
Der er skam ikke noget at være bange for.
Deres Kongelige Højhed.
Er du spændt på, hvad vi går i møde med mig som konge?
Hver dag i fremtiden bringer gode ting.
Jeg kunne ikke undgå at bemærke, —
— at din begejstring for min udnævnelse til tronfølger —
— var en smule ... behersket. Du klappede ikke.
Og pludselig var du forsvundet midt i det hele.
Jeg er skam glad for Deres udnævnelse.
Er der ellers noget nyt om din datter på de sydlige øer?
Nej, men jeg håber, at hun har det godt.
Selvfølgelig gør du det, men synes du ikke, det er lidt underligt, —
— at du har en datter, der er halvt menneske, —
— når vi ikke har haft kontakt med menneskene i ... næsten 100 år?
Det har jeg ikke tænkt så meget over.
Det har du ikke? Og du er sikker på, at du er en ægte nisse, hva'?
Det er jo ikke til at vide, om det er dig, der har barn med et menneske.
Det kunne jeg aldrig finde på.
Dit træ er jo slet ikke et træ, Iben. Det er bare en gren.
Jeg vil ikke vide, hvad jeg skulle med sådan et stort skrummel her.
Hold da op, hvor ser det hyggeligt ud.
I ligner en rigtig lille familie.
Ja, det har været rigtig hyggeligt.
Astrid og jeg har haft det rigtig sjovt, ik'?
Vi kunne slet ikke blive enige. Du ville kun have et lille juletræ.
Men det er altid svært at finde det rigtige juletræ, —
— og der er en stolt tradition for uenighed i vores familie.
Det har i hvert fald været en god tur, ik'?
— Iben, hvor er dit juletræ? — Det er det her.
— Ja ... Det er pænt. — Det er i hvert fald lille.
Dér er noget, der hedder Falkborg. Jeg tager lige et billede af det.
Har du set min mobil?
Næ. Er den ikke i din jakke?
Næ. Hvad gør vi?
— Tager ud og leder efter den. — Ja.
Jeg har i hvert fald ikke tabt den ved det der hus.
Jeg må have tabt den på vej hjem.
— Er det hunden, du er bange for? — Overhovedet ikke.
(opkaldetone)
Hey, hva' så, det er Lasse.
Jeg er ude at lave noget, så smid en besked.
Hvor er det sødt af din far at låne os sin mobil.
Havde jeg spurgt ham, havde han ikke sagt ja.
Han får den jo tilbage.
(opkaldetone)
Hey, hva' så, det er Lasse ...
Jeg tror altså ikke, den er herude.
Har du ikke set stjerner før?
Stjernerne forsvandt i vores verden, da vi mistede magien.
Hov, den forsvandt igen. Der var en lige dér.
Det må have været et stjerneskud. Så må man ønske.
Så ønsker jeg ...
Du må ikke sige det højt, så går de ikke i opfyldelse.
Luk øjnene og ønsk.
Så, nu har jeg ønsket.
Kom.
(telefon ringer)
Tak for hjælpen.
Falkhøj er ikke nogen by. Vi troede, det var en by.
Falkhøj er lige her!
— Står der Falkhøj der? — Ja.
Næste gang i Tinkas Juleeventyr.
Hvornår går du over og spørger ham om det, du skal spørge ham om?
— Lige om lidt ... — Vi har ventet vildt længe.
Det må være hårdt for dig, at din datter er rejst.
Du skal vide, at du ikke er alene.
Min bror, han rejste også bare. Han vendte os ryggen.
Tinka har ikke vendt os ryggen. Hun skal nok komme tilbage.
— Vil du bryde ind? — Vil du finde julestjernen eller ej?
Så du render rundt og leger Kirsten Giftekniv, hva'?
Hvad mener du?
Du synes, at Iben og jeg passer godt sammen.
Det har jeg da aldrig sagt.
Han kommer!